I ett land av myter och tider av magi,-
-vilar ödet för ett stort rike, på axlarna av en ung man.
Hans namn är... Merlin.
Hallå?
Ursäkta.
- Nå? - Jag har sökt överallt.
- Merlin, det är inte bara jag som väntar. - Hur kan det vara mitt fel?
- Drottningen kan inte bara försvinna. - Var är hon?
- Det skulle du ta reda på! - Vet du hur stor borgen är?
- Lustigt nog så gör jag det. - Då kanske du ska leta.
Merlin, är det någonting, som du är kapabel till?
- Sätta mig upp mot dig? - Ja, säkert...
- Guinevere. - Ursäkta att jag är sen.
Sen? Inte alls. Vi har gott om tid.
Ädla riddare av Camelot, landsmän, vänner.
Jag välkomnar er till det här mötet av Runda Bordet.
Under tre långa år har vi varit välsignade med fred och välstånd.
Men nu verkar en skugga, ha kastat sig över våra marker.
Sir Gwaine, gav sig i väg till Ismere, för cirka sex veckor sedan.
Med honom, följde ett tjugotal av våra bästa män.
Vi har inte hört ett ord, från dem sedan dess.
Spring!
På min begäran, ledde Sir Elyan, en sökpatrull i de norra ödemarkerna.
Han fann inga spår av Gwaine, eller hans män.
Det är som att de har försvunnit från jordens yta.
S05E01. *Arthurs Bane - Part One.* Översättning: ammi
- Den sista i Camelotpatrullen? - När skickar Arthur fler?
Lugna dig. Det finns inget att oroa sig för.
Du har fel, vi har ont om tid.
Profetian ljuger inte. Arthurs dödsdom är verklig. När vi vet, är slutet nära.
Du fortsätter prata om det, men du kan inte tala om för mig vad det är.
Diamair, kommer att berätta. Det är nyckeln till all kunskap.
- Var är den här nyckeln? - Den är här, under dina fötter.
I tre månader har vi letat, och vad har vi funnit? Inget.
Det är bara ett ögonblick, jämfört med evigheter av kunskap, som nyckeln ger.
- Om jag upptäcker att du ljuger ... - Tålamod leder till visdom, Morgana.
Tror du inte att jag vet det, efter allt jag har gått igenom?
I två långa år, såg jag bara mörker. Tålamod och jag, är gamla vänner.
Lady Morgana, vi måste verkligen sluta träffas så här.
Du är inte så betydelsefull längre, eller hur, herr riddare?
Arthur borde inte skicka sina män så långt norrut.
- Nå, fortsätt. Döda mig. - Det ska jag.
Men först ska du hjälpa mig att hitta något.
Vi vet att Gwaine, och hans män, korsade passet här, vid Isulfor.
Men utöver det, fanns det inga spår. Spåret var kallt.
Det här ryktet om att fästningen Ismere, återigen har ockuperats?
Jag har hört många rykten, Sire. Alla har ett gemensamt namn ... Morgana.
- Då har vi ingen tid att förlora. - Tänk om ryktena är sanna, Sire?
Du kanske går i en fälla.
- Camelots Riddare, överger inte de egna. - Morgana vet det. Hon väntar på dig.
Männen kämpade för mig, blödde för mig.
Får jag komma med ett förslag? Tänk om ni skulle ta en annan väg?
Nalkas Ismere, från väst.
Genom Annis, marker?
Det skulle säkert ta Morgana med överraskning.
- Tillåter Annis, så många beväpnade män? - Det tror jag att hon gör, Sire.
Sänd en ryttare omedelbart. Vi följer efter i gryningen.
Kom ihåg att om vi ska lyckas, får ingen veta om våra avsikter.
Ursäkta...
Det är okej, verkligen. Det är jag, som borde be om ursäkt.
- Det är jag som sätter dig i trubbel. - Jag är van vid det.
Merlin!
Du skulle höra honom när han är riktigt arg.
MERLIN!
Som nu. Om du behöver hjälp med något, säg till.
Tack.
Tror du verkligen att Gwaine och Percival fortfarande är vid liv?
Jag måste ta reda på det. De är Riddare av Runda Bordet. Vi delar ett band.
Jag förstår.
Om det var du som hade försvunnit, Merlin, skulle jag inte bry mig.
- Hittade du de andra? - Varenda en.
- Vet de vad vi letar efter? - Någon form av nyckel.
Nyckel till vad?
Jag vet inte. Men männen säger att Morgana är besatt.
- Hon vilar inte förrän hon har den. - Låt oss hoppas att vi inte lyckas, då.
Ravinen, är början på Annis mark.
Det är suveränt för ett bakhåll.
Ta några män, och följ ryggåsen.
Det är något ni borde se.
Emrys...
Vad har hänt med dig? Vem gjorde det här mot er boplats?
Att det hände alls, är det som räknas.
Jag har hemsökts av det här ögonblicket under många år ...
Långt innan du satte foten på den här jorden, Emrys,-
-har jag väntat på dess ankomst, med sorg i mitt hjärta.
För även hos Camelots blommor, är förstörelsens frön, sådda.
Profeterna talar om Arthurs död.
Du skulle göra klokt i att frukta det,-
-för det förföljer honom, som ett spöke i natten.
Om du inte agerar snabbt, Emrys, kan inte ens du rubba-
-den oändliga cirkeln, av hans ... ... öde.
Är han vid liv?
Vad är det?
Kom nu, Merlin, du har sett en död kropp förut.
Så snart vi har gett de här människorna en riktig begravning, rör vi på oss.
O drakon, e male so ftengometta tesd' hup' anankes!
Jag behöver få veta vad en Druidsymbol, betyder.
En svart spiral, i en tunn, gul slinga.
Det är tecknet för en Vates.
En Druidsiare. Var har du stött på honom?
På den här resan. Han varnade mig för Arthurs död.
Hans död?
Sedan visade han mig en strid.
En fruktansvärd strid.
Arthur kämpade för sitt liv. Jag såg honom sårad. Jag såg honom falla.
Vates makt över profetian är oöverträffad, även för en hög prästinna.
Så den här striden kommer att ske?
Jag vet inte, unge trollkarl, men en sak är säker ...
Det var inget slumpartat möte.
Borde jag lyssna på hans varning?
Det fanns en tid då orden från en Vates, ansågs vara en gåva.
Varför känns de då som en börda?
En vis man är inte kuvad av kunskaper, Merlin.
Istället används den för att vägleda honom.
Det är något som bara du själv, kan bestämma.
Men kom ihåg, Vates pekade ut dig, av en anledning.
Nu, mer än någonsin, är det bara du som kan hålla Arthur vid liv.
- Drottning Annis. - Arthur Pendragon.
Jag är mycket tacksam att ni tillåter oss fri passage genom ert rike.
Vi är allierade, Arthur, och det är oroliga tider.
Jag kan inte äta det här, ursäkta.
- Jag ska ge er något annat, Milady. - Nej, om du bara kunde sitta med mig ...
Är du hungrig?
Ät. Snälla.
Du tror att jag är van, att inte veta om han kommer tillbaka.
Du älskar honom. Jag förstår.
Har du någon du oroar dig för?
Men inte någon du kan prata om.
Nej, Milady.
Det finns ingen större krigare än kungen. Han kommer tillbaka.
Jag vet. Du har rätt. Tack.
Det du såg på Asgorath är inte konstigt. Saxare, började plundra våra byar.
De samlar in alla män som de kan hitta, och tar dem till Ismere.
För att sätta ihop en armé?
Folk säger att Morgana plockar isär citadellet.
Hon söker efter något. Jag vågar inte tänka på vad.
- Då kan mina män fortfarande leva? - Ja. Möjligheterna finns.
Jag tycker det är dags för lite underhållning.
Jag skulle älska att se din narr uppträda.
Med tanke på alla hans brister, måste han ha vissa färdigheter.
Man skulle kunna tro det, inte sant? Du hörde drottningen, sätt igång.
- Jag är ingen narr. - Det är diskutabelt.
- Och jag har inga färdigheter! - Jag vet det.
Men vi kan inte neka drottningen, när hon ger oss fri passage, eller hur?
Var lärde du dig att jonglera? Jag visste inte ens att du kunde.
Ja, jag har många talanger. Du har missat dem, det är allt.
Kom igen, ut med det. Vad är det för fel?
Jag är inte säker på att vi bör gå till Ismere.
- Hörde du inte på Annis? Mina män lever. - Det vet du inte.
Håll dig till jonglering, Merlin. Lämna de viktiga besluten till mig.
Ser du? Förklara det.
Jag önskar att jag kunde.
Crungon walo wide, cwoman woldagas,
swylt eall fornom secgrofra wera,
wurdon hyra wigsteal westen stapolas, brosnade burgsteall.
Betend crungon hergas to hrusan.
Forpon pas hofu dreorgiad,
ond paes teaforgeapa tigelum sceaded hrostbeages hrof...
Det är jag! Det är Sefa!
Jag menade inte att skrämma dig.
Rädsla sitter här inne.
Ingen kan få dig att känna rädsla. Förstår du?
- Har du något att berätta? - Ja. Arthur har gått mot Ismere.
Som förväntat.
Men han närmar sig från väst, genom Annis mark.
- Är du säker? När gick han? - Igår, i gryningen.
- Ska jag följa med er? - Ditt försvinnande väcker misstankar.
- Vad vill ni att jag ska göra? - Du har gjort ditt nu.
- Hoppas de inte behandlar dig illa. - De är snälla mot mig, far.
De är Pendragons. De är bara bra på en sak ... Död.
Morgana är uppslukad av hat. Var försiktig.
Det ska jag.
Goda allierade är svåra att hitta. Jag hatar att förlora en.
Glömmer du inte något?
- Mina papper till rådet? - Naturligtvis.
- Är du okej? - Ja.
- Du verkar inte vara dig själv i dag. - Ursäkta mig.
Igår kväll ... Såg jag att du lämnade staden.
Jag ...
Sefa, jag må vara drottning,-
-men du behöver inte dölja dina hemligheter för mig.
Vem han än är, så är han lycklig, som har dig.
Tack, Milady.
- Det är så många saker att komma ihåg. - Jag vet det, men du gör bra.
- Vad är det? Vad har hänt? - Arthur är på väg till Ismere.
Omöjligt. Jag har haft gränsvakter ute i flera veckor.
Han närmar sig från väst, över Annis mark.
- Varför skulle han göra det? - Han tänker överraska dig.
Han kommer att vara här, om mindre än en dag.
Förbered för strid. Vi rider ikväll.
Merlin.
Hur kan de skratta och skämta?
Vet de inte vad vi möter i Ismere?
Jo, självklart.
En krigare lär sig njuta av varje dag.
För att han vet, att det kanske blir hans sista.
Varför är du så upprörd?
Morgana är kraftfull. Hon är farlig.
- Jag vet. - Och du bryr dig inte?
Bara om mina män.
De är mer än vänner, mer än bröder. Oavsett vad som ligger framför mig ...
... överger jag dem inte, och jag vet att de inte skulle överge mig.
Jag förstår.
Jag önskar att jag inte gjorde det, men det gör jag.
Kom och ät lite mat.
- Vi är omringade. - Vi kan inte stanna här.
Spring!
Astige thu wyrm!
Vad hände?
Minns du inte?
Var är de andra? Leon? Elyan?
Det fanns inget jag kunde göra. Jag var tvungen att få dig i säkerhet.
- Vad hände egentligen? - Den vanliga. Jag räddade din hals.
- Du räddade mig? - Ja. Och jag kan jonglera.
Jag har sagt att jag har många talanger.
- Det verkar så. - Kom nu.
Percival.
Vad?
Det är något där inne.
Såg du det?
Vad är det?
Kan vi rasta?
Bara det går snabbt. Jag vill nå Ismere, innan mörkret.
Vi är på väg tillbaka till Camelot!
Navigering är inte din starka sida, eller hur? Camelot är söderut.
- Solen stiger upp, var? - I öster.
- Och vad har vi gått mot hela dagen? - Mot vår död!
Vi två mot Morgana, är du galen!?
- Jag sa ju, jag ska rädda mina män. - Nej.
- Om du är rädd ... vänd om. - Jag är orolig för dig.
Okej, jag har försökt att skicka hem dig.
Men om du inte gör som jag ber dig, kan du åtminstonde hålla käften.
Du vet, att om Morgana inte dödar dig, gör jag det.
Hota en kung, är förräderi Merlin.
- Att hota en åsna, då? - Jag hörde det.
Vi hamnade i bakhåll. Morgana och ett band av saxare attackerade oss-
-när vi korsade gränsen till Ismere. - Och var är Arthur?
- Jag försökte skydda honom. - Vad är det du säger?
Vi tappade bort honom i striden. Vi vet inte vad som hände honom, eller Merlin.
Hur kunde Morgana veta, att Arthur kom från det hållet?
Någon förrådde oss.
Arthur?
Jag måste berätta en sak.
Mannen ... Den gamle mannen i byn ...
- Tänk på något annat, Merlin. - Nej, du måste lyssna på mig.
Innan han dog ... försökte han varna mig ...
Han sa att du var i fara, och att faran var nära.
Han var döende, Merlin. Vem vet vad han menade?
Jag tror att han var en Druidsiare.
Förväntar du dig, att jag ska lyssna på en trollkarl?
Men varför skulle han berätta det? Han visste inte ens att jag kände dig.
- Vi måste vända tillbaka. - Det kan vi inte.
Även om det han sa var sant, gör det ingen skillnad.
Arthur, utan dig, är Camelot, ingenting.
Allt som vi har arbetat så hårt för att skapa. Allt försvinner.
Oavsett vilka motgångar vi står inför, står vi för det som är rätt.
Att förråda våra övertygelser, Merlin, det skulle förstöra allt vi eftersträvat.
Jag svär att jag ska rädda mina män, ... eller dö när jag försöker.
Då svär jag att skydda dig, eller dö vid din sida.
Där är det igen.
- Vart ska du? - Täck upp för mig.
Stå inte bara där. Hitta dem!
Jag bryr mig inte om hur lång tid det tar!
Om vi hade haft en häst.
- Eller en gris. - Du kan inte rida en gris!
Nej, men vi kunde grilla den med morötter, palsternacka och äpple.
Du har rätt, vi slösar inte på äpplen, vi gör en paj.
- Sluta! - Jag måste äta något.
Harar!
Merlin!
Jag fick dem!
Vad har jag gjort?
Kvällen innan Arthur avgick mot Ismere, var det ett möte med kungens riksråd.
- Hörde du vad som sades? - Nej, Milady.
Och ändå stod du precis utanför dörren.
- Jag hade er kvällsmat. - Senare på natten, vart tog du vägen?
- Ingenstans. - Allt jag vill veta, är sanningen.
Vi vet båda två att du lämnade staden genom den södra porten.
Titta på mig. Förnekar du det?
- Nej, Milady. - Vem träffade du?
- Du kan berätta för mig. - Ni skulle inte förstå.
Vem träffade du?
- Min far. Jag träffade min far. - Berättade du för honom?
Han vill ha vad som rättmätigt är hans.
Var han läkare eller krigare, skulle hans kompetens äras. Men trolldom!
Han förtjänar respekt.
Respekt ska förtjänas! Det kan inte köpas med blod.
- Ditt förräderi, kostade många män livet. - Jag menade inte att ...
Du har erkänt din skuld. Du ger mig inget val, Sefa.
Enligt Camelots lag, finner jag dig skyldig till förräderi.
Jag dömer dig till döden.
Ta henne till cellerna.
Om jag kunde nå mitt svärd ... kunde vi skära av repet.
Sätt inte ditt knä där.
MERLIN! GUD!
- Det var ditt fel. - Det var ditt fel!
Jättebra. Helt enkelt jättebra.
Vart tog den andra haren vägen?
Ic the thurhhaele thinu licsar.
Ic the thurhhaele thinu licsar...
Ursäkta oss. Väckte vi er?
Inte så fort.
Kungen av Camelot. Du kommer att inbringa ett bra pris. Levande eller död.
- Några sista önskemål? - Låt min tjänare gå.
Han förtjänar inte att dö så här.
Om du ska döda honom, måste du döda mig först.
- Merlin! Håll dig undan. - Du vet att jag aldrig gör som du säger.
Sluta!
Borde inte Lady Morgana få bestämma deras öde?
Du minns inte mig, eller hur?
Du räddade mitt liv en gång, för många år sedan.
Mordred.
Hejsan, Arthur.
Äventyret fortsätter...
Du fruktar mig, Emrys, eller hur?
På gott och ont, Albion stora rättegång har inletts.